‎UN SERIAL NETFLIX
‎SEUL. 1 OCTOMBRIE 1989
‎Ești bine?
‎Stomacul tău! Ajutor!
‎În 1989, în cea de-a 12-a oră ‎a primei zile de octombrie,
‎au născut 16 de femei din întreaga lume.
‎Acest lucru a fost neobișnuit
‎pentru că la începutul zilei, ‎niciuna dintre femei nu era însărcinată.
‎Sir Reginald Hargreeves, ‎aventurier și miliardar excentric,
‎s-a angajat să adopte și să găzduiască ‎cât mai mulți dintre copii.
‎Extraordinar!
‎Cât vrei pe el? ‎Sigur nu vrei să-l păstrezi!
‎Cât vrei pe el?
‎Dacă pui mâna pe nepotul meu, ‎te tai în două!
‎Excelent! Îmi place un negociator pătimaș.
‎A OBȚINUT ȘAPTE DINTRE EI…
‎MARCUS ALIAS #1
‎Te iubesc, Marcus!
‎FEI ALIAS #3
‎BEN ALIAS #2
‎E rândul lui Christopher să facă cinste.
‎CHRISTOPHER ALIAS #7
‎PIZZA LA SHORTY
‎Am spus fără salam. Fără salam, boule!
‎- Ba fără ciuperci. ‎- Știu, vorbesc engleză!
‎La fel și fiul meu.
‎Noi vorbim americană, boule.
‎Tu ești un bou american!
‎Dă-mi drumul!
‎Ieșiți din magazinul meu! Plecați!
‎JAYME ALIAS #6
‎ALPHONSO ALIAS #4
‎Sper că e cu salam!
‎MARTIE 2019
‎SLOANE ALIAS #5
‎Asta nu e casa voastră.
‎Ce tot spui? Aici e Umbrella Academy.
‎Greșit din nou. Aici e Sparrow Academy.
‎Tată, cine naiba-s idioții ăștia?
‎Rahat!
‎Ben!
‎Chiar tu ești?
‎Și cine sunt ciudații de la balcon?
‎Sunt Sparrows.
‎Copiii mei.
‎Îmi pare rău. Cum adică copiii tăi?
‎Nu se poate, bătrâne.
‎Ba sigur că da. Eu ar trebui să știu, nu?
‎- Îl vedeți și voi pe Ben, nu? ‎- Mișto pălărie, Sundance!
‎Își spun Umbrella Academy,
‎un grup ‎de mofturoși perfizi și intriganți,
‎care m-a abordat în toamna anului 1963,
‎când eram plecat cu afaceri în Dallas.
‎Atenție, pretind că sunt odraslele mele.
‎„Pretind”? Cinci, ce naiba se întâmplă?
‎Nu știu încă, dar e îngrijorător.
‎- Spune adevărul? ‎- Sigur nu suntem perfizi.
‎Nu, suntem amator-fizi, ‎în cel mai bun caz.
‎Dar suntem copiii lui. ‎Asta e casa noastră.
‎Da. Am crescut aici.
‎„Da, am crescut aici.”
‎Cred că v-am fi observat.
‎Bună! Eu sunt Luther.
‎Bine. Nu aveți ce căuta aici.
‎Bine.
‎Atunci ne facem bagajele și ne mutăm.
‎Mă termini, Chris.
‎Nu mă așteptam la musafiri.
‎Așa din scurt, asta-i tot ce am putut.
‎Mamă!
‎Mamă? E un robot, perversule.
‎- Ba nu! ‎- Nu-i spune așa!
‎- Sau ce? ‎- Vino și află!
‎- Luther! Calm! ‎- Crezi că mi-e teamă?
‎- Înapoi, Ben! ‎- Vorbește!
‎Vrei să-ți vâr în fund cubul ăla?
‎Ajunge!
‎Nu știu din ce circ ați evadat ‎sau cum ați trecut de pază,
‎dar am terminat aici.
‎Aveți 30 de secunde să plecați.
‎Și dacă nu?
‎Va trebui să rezolvăm ca pe vremuri.
‎De acord.
‎Pe el, Luther!
‎Luther, ce faci?
‎Ne protejăm onoarea, frate.
‎Fir-ar să fie! Chiar ne pricepem!
‎Aveți 30 de secunde să plecați.
‎Și dacă nu?
‎Va trebuie să rezolvăm ca pe vremuri.
‎Tocmai ne-am luptat cu o armată.
‎Nu e nevoie să se ajungă ‎la o situație urâtă.
‎Să ne calmăm și să vorbim!
‎Ben-er-ino.
‎Arăți mult mai bine în viață decât mort.
‎Nu-i așa?
‎Mai puțin tunsoarea.
‎Ce naiba ai zis?
‎Haide! Termină cu ostilitatea, ‎dle Pantaloni Morocănoși!
‎Frumoasă cicatrice! Foarte masculin.
‎Taci!
‎Tu să taci și îmbrățișează-ți fratele!
‎- Ce naiba? Nu era nevoie să faci asta! ‎- Ba da!
‎- Ba da. ‎- Înapoi!
‎Luther!
‎Rahat!
‎M-ai atins rău, Luther!
‎Scuze.
‎Bine. Pace și iubire. Păzea că vin!
‎- La naiba! ‎- Să te văd, litieră!
‎Am un păr uimitor, bine?
‎Se potrivea epocii!
‎E tot ce poți?
‎Trăiești! E grozav ‎sau poate oribil. Încă nu sunt sigur.
‎Asta e vreo bășcălie ciudată?
‎Mai mult o problemă existențială.
‎Super! Iată următoarea problemă.
‎Știi, deși acum ești un cretin,
‎mă bucur să te revăd.
‎Cine ți-e nașul? Eu ți-s nașul!
‎Cine ți-e nașul?
‎Nu vreau să lupt cu tine!
‎Vai! Voiam să fim prietene bune?
‎Pentru o oarbă, ești bunicică.
‎Cine zice că-s oarbă?
‎- Să intervin și să ajut? ‎- Nu. Demonstrează ceva.
‎Floricele?
‎E rândul meu.
‎Văd că îți place arta.
‎Vezi? Ne îmbrățișăm!
‎Facem progrese!
‎Apropo,
‎am auzit un zvon că nu te poți mișca.
‎- Dă-mi una! ‎- Ce?
‎- Hai! Dă-mi una în față! ‎- Bine.
‎Dă-mi una!
‎Pun pariu că a durut.
‎Micuțul e rapid!
‎Mersi.
‎Cu plăcere!
‎Pantaloni scurți! Ce faci?
‎Ajută-i pe ceilalți! Mă ocup eu de ea.
‎- Bine. ‎- Ești mascota lor?
‎Mai degrabă specialistul.
‎Scârbos, bine?
‎Ce naiba?
‎Delores?
‎Sunt toți perverși?
‎Vezi?
‎- Mai mare nu e mereu mai bun. ‎- Asta le spui iubitelor?
‎- Mâncare thailandeză la cină? ‎- Merge.
‎Mă bag. Marcus, thailandeză?
‎De ce-l mai întrebi? O detestă.
‎- De când? ‎- Bine. Italiană?
‎- Sigur că nu. ‎- Eu aș vrea.
‎Am terminat aici?
‎Nu!
‎- Nu fug de luptă. ‎- Răspuns greșit, amice.
‎Lasă-l să-l termine!
‎Atunci să-i punem capăt!
‎- Stai jos! ‎- Luther!
‎Vanya!
‎Iar tu?
‎Luther! Pleacă!
‎Nu!
‎Tu care ești? Șleampătul? Grăsanul?
‎Fata Tristă? I-am uitat pe restul.
‎Cine sunt psihopații ăștia
‎și de ce sunt în casa noastră?
‎Simplu. Odată ce tribul tău primitiv
‎mi-a arătat ce prost am ales prima dată,
‎i-am adoptat pe ei.
‎Tată!
‎Nu sunt tatăl tău, tinere. ‎Nu mai sunt. Un biscuit?
‎Klaus! Trebuie să plecăm. ‎Sunt prea buni.
‎Pentru voi.
‎Mie îmi place, ‎dar probabil tu o să mori. Haide!
‎Rahat!
‎Îmi pare rău. Ești bine?
‎Da.
‎Bună!
‎Eu sunt Sloane.
‎Bună, Sloane!
‎- Eu sunt Luther. ‎- Luther, plecăm! Hai!
‎- Stai așa… ‎- Trebuie să plecăm!
‎- Serios? ‎- Mișcă!
‎Servieta!
‎- Ce? ‎- Nu e timp!
‎Urăsc că poate face asta!
‎Du-te! Gura!
‎Repede! Acolo!
‎Rahat!
‎- Rahat! ‎- Ce ne facem?
‎O tăiem!
‎Unde e servieta?
‎La naiba, a dispărut!
‎Vanya, pleacă de acolo!
‎S-a terminat.
‎Pleacă!
‎Nu te mai întoarce!
‎Trebuie să mă întind puțin. Doar puțin.
‎N-a mers prea bine.
‎Ne-am descurcat mai bine.
‎Îmi trosnesc oasele.
‎Ești bine?
‎Nu știu încă.
‎N-am mâncat niciodată așa bătaie.
‎La modul…
‎Poftim!
‎Mănâncă bătaie!
‎Cred că Luther are o contuzie.
‎Câte degete vezi?
‎Doamne! Vanya!
‎Ce bine, trăiți!
‎- Ești bine? ‎- Aparent, și Ben.
‎Da. Și e un idiot.
‎- Toți sunt. ‎- Dar pot să lupte.
‎Care mai zice „idiot” primește ‎una în gură.
‎- Idiot. ‎- Idiot.
‎Ți-a spus tata ‎de ce le spunea lor copiii lui?
‎Sigur.
‎Sunteți pregătiți?
‎Tata a fost atât de dezgustat ‎de noi, în Texas,
‎încât a adoptat un alt grup de copii,
‎ca să nu trebuiască să ne crească pe noi.
‎- Tipic pentru el. ‎- Nu-i așa?
‎- Nu ne-a mai vrut? ‎- Când ne-a vrut?
‎Vedeți? V-am zis că nu trebuia ‎să-i cerem ajutorul în '63.
‎Nu vedeți imaginea de ansamblu.
‎Dacă nu ne-a adoptat în copilărie, ‎a schimbat cronologia.
‎Deci cine știe ce mai e diferit acum.
‎N-ar trebui să știi?
‎Scuze, îmi trebuie mai mult ‎de 20 de minute și o leziune
‎ca să-mi dau seama. E în regulă?
‎Nu, de fapt, nu e.
‎E în regulă.
‎Încă avem servieta Comisiei,
‎în cel mai rău caz, ne întoarcem în timp ‎și reparăm problema.
‎- Super! ‎- Bine.
‎Există două probleme cu ce ai spus.
‎- În primul rând… ‎- Începe.
‎- Călătoria în timp e complicată. ‎- Știm, treaba ta e atât de grea!
‎Ce?
‎În al doilea rând…
‎nu mai am servieta.
‎Cinci, unde naiba e servieta?
‎Ce facem?
‎- Contemplăm. ‎- De ce se holbează toți la noi?
‎Arătăm ca Village People ‎după o luptă pierdută.
‎- Dă-mi-o! ‎- Băi!
‎- Trebuie s-o găsesc pe Claire… ‎- Termină!
‎Vă prind din urmă.
‎Allison, nu.
‎Mai întâi, să mergem undeva în siguranță, ‎să ne bandajăm și apoi o căutăm.
‎Frate, ce îi urăsc!
‎Uită-te la ei, ce idioți îngâ…
‎Poți s-o faci!
‎…îngâ…m…
‎îngâmfați!
‎Continuă să lucrezi la asta! ‎O să-ți iasă, într-un final.
‎Sincer, ce facem?
‎Nu putem sta aici sângerând în parc.
‎Să ne pregătim ‎înainte să vină pentru runda a doua.
‎- De ce crezi că o să vină după noi? ‎- Eu aș veni.
‎- Da, am intrat în casa lor… ‎- În casa noastră.
‎…și le-am distrus antichitățile ‎și lucrurile.
‎Da. Tocilarii ăia care combat ‎criminalitatea nu o să uite prea ușor.
‎Să ne gândim unde ne putem ascunde ‎ca să nu atragem atenția.
‎Unde am putea să nu atragem atenția?
‎HOTEL OBSIDIAN
‎Da. Bine. Sincer?
‎Bine.
‎De ce vă înghesuiți cu toții în ușă?
‎Mai era o intrare, apropo.
‎Hotelul Obsidian. Mi-a fost dor de tine.
‎Absorbiți-l!
‎Absorbiți-l în voi!
‎În perioada lui de glorie, ‎a fost gazda liderilor mondiali.
‎Roosevelt, Gandhi,
‎Stalin, Gorbaciov, Castro,
‎regele Olaf al Norvegiei,
‎unul dintre Kim Jong, Tito, ‎Dalai Lama, Elvis,
‎și nu una, ci două persoane ‎din familia Kardashian.
‎- Unde te duci? ‎- Trebuie să dau un telefon.
‎În zilele noastre, ‎e o magherniță, un bordel,
‎pentru cei ce nu vor să fie judecați ‎de regulile și normele societății.
‎O ascunzătoare?
‎Exact! E perfect!
‎Partea cea mai bună e ‎că o să aibă grijă de noi.
‎Fără întrebări. Niciodată.
‎Nu-i așa?
‎Haideți!
‎- S-ar putea să am întrebări. ‎- Da, și eu.
‎Locul ăsta e ciudat.
‎Bună, ați sunat la Patrick. ‎Lăsați un mesaj după bip.
‎Patrick, Allison la telefon.
‎Știu că am ratat câteva apeluri acasă. ‎Doar că…
‎Ei bine…
‎În fine…
‎O sun pe Claire mai târziu.
‎Spune-i
‎că mamei îi e dor de ea.
‎Foarte mult.
‎Chet! Fratele meu!
‎Mă bucur să te văd. ‎Aș vrea apartamentul meu obișnuit.
‎Nu v-am mai văzut.
‎Vezi? V-am spus. Discreție.
‎Vă rog nu-mi speriați câinele!
‎- Avem nevoie de camere, te rog. ‎- Super!
‎Și cum vom plăti azi?
‎BANII ÎN AVANS
‎Bine. Goliți-vă buzunarele!
‎Haide! Ceva.
‎- Prezervative. ‎- Nu le poți schimba pe bani.
‎Lasă cuțitul!
‎De ce am o plasă de păr?
‎Așa.
‎Ce putem lua cu ăsta?
‎Două camere.
‎Mazel tov!
‎- Super! ‎- Așa.
‎Hai să vedem cum ne înghesuim!
‎Ne vedem la bar în două ore, ‎ca să facem un plan.
‎Am un plan.
‎Îi atacăm pe Sparrows, ‎ne luăm casa înapoi,
‎îl pocnim un pic pe tata ‎până recunoaște că suntem mai buni
‎și că ne iubește mai mult. Gata!
‎Pierdem timpul!
‎Relaxează-te! Nu-ți face griji!
‎Căcănarii ăia stau liniștiți o vreme. ‎Precis sunt la fel de distruși ca noi.
‎- Serios? ‎- Da.
‎A părut extenuant să ne luăm bătaie.
‎Cel mare e puternic, ‎dar lent, probabil prost.
‎Un fel de hibrid simian.
‎Cine s-a bătut cu ăla micu'?
‎Eu. I-am dat o bătăiță ‎și l-am trimis la teme.
‎Ăla slab e veriga lor slabă.
‎Doar dacă supraputerea lui e să se ascundă ‎după canapea și să strige: „Unde e tata?”
‎Gata cu analiza! ‎Au fost lipsiți de respect, Marcus.
‎Trebuie să-i găsim pe ciudați ‎și să-i eliminăm!
‎Adică așa?
‎Poate cineva să-mi explice ‎cum de v-au tăbăcit în 30 de secunde?
‎Știți ce se alegea de reputația noastră ‎dacă vedea cineva asta?
‎Nu ne-am confruntat ‎cu dușmani decenți de ani buni.
‎Ar putea fi ceva bun pentru noi.
‎Bun pentru afaceri.
‎Dar numai dacă suntem deștepți ‎cu următoarea mișcare.
‎M-ai chemat, Numărul Unu?
‎Ia loc!
‎Ai petrecut timp cu oamenii ăștia. ‎Care este evaluarea ta?
‎Nimic impresionant. Niște primitivi.
‎Se plângeau prea mult ‎și se spălau prea puțin.
‎Pe lângă că nu aveau curaj, ‎nu țineau cont unii de alții.
‎Fără loialitate? Putem folosi asta.
‎Bine. Dă-i un raport complet ‎lui Christopher!
‎Totuși,
‎n-aș subestima Umbrella Academy.
‎Da, abilitățile le lipsesc, igiena la fel,
‎dar, cumva, ‎au reușit să salveze lumea în 1963.
‎Dacă n-ar fi fost ei,
‎niciunul dintre voi n-ar fi fost aici.
‎Poate că i-am judecat greșit.
‎Da. Am plecat.
‎Nu în hotelul ăsta.
‎Vezi? E de vis!
‎Tavan înalt, spațios.
‎Aromat.
‎Ce naiba?
‎- Unde e baia? ‎- Pe hol sau…
‎în natură.
‎Ești dezgustător.
‎Dar consecvent.
‎Să despachetăm. Să ne instalăm.
‎Să despachetăm? Ce anume? ‎Nu mai avem nimic.
‎Da, Luther. Nu e eliberator?
‎Ce ești, comunist?
‎Nu! Dacă voiam paturi supraetajate ‎și dușuri de grup,
‎rămâneam la ospiciul din Texas.
‎Măcar aveau jeleu gratis.
‎Și pe Lila.
‎Diego, am petrecut ultimele 20 de zile ‎salvând lumea.
‎De două ori.
‎Pot să mă relaxez cinci minute ‎înainte de a rezolva toate noile probleme?
‎Te rog și îți mulțumesc.
‎Iar tata a zis că nu voi merge niciodată ‎în tabără. E minunat.
‎Bine, m-am plictisit. Un cocktail? Cinci?
‎Beau un scotch dacă bei și tu.
‎Nu e prea mică.
‎Dar e urâtă cu spume.
‎Aseară dormeam în patul meu, ‎lângă soțul meu nemaipomenit.
‎Mi-am luat adio ‎de la Sissy acum câteva ore.
‎Plus sau minus 50 de ani.
‎Mă bucur că ai găsit pe cineva ‎care se poartă bine cu tine.
‎M-a văzut cum sunt cu adevărat.
‎Nu pot să renunț la asta încă.
‎Și eu simt la fel despre Ray.
‎Ar fi bine să nu-i lăsăm să moară ‎într-un război al supereroilor.
‎Trebuie să te duci acasă.
‎Să-ți îmbrățișezi fiica.
‎Dacă Diego are dreptate și Sparrows atacă?
‎Ne-am luptat cu întreaga Comisie.
‎Ne descurcăm cu șapte idioți în uniformă.
‎Ne-au luat prin surprindere.
‎Da.
‎Du-te la aeroport!
‎Și întoarce-te la viața ta.
‎Aș face-o în locul tău.
‎Mulțumesc.
‎Ești o soră bună.
‎AVEȚI GRIJĂ CE FACEȚI ‎VĂ VEDEM - SPARROW ACADEMY
‎E o prostie.
‎Mamă, am mâinile ude.
‎MORI DE VÂNT ‎PĂSĂRI
‎BALENE ‎MAȘINI DE SCRIS
‎ALBINE
‎Mă bucur că facem asta.
‎Orice dispute ar avea familiile noastre,
‎Numerele Unu trebuie să dirijeze.
‎Eu sunt Numărul Șapte.
‎Atunci cineva a dat-o în bară.
‎Frații mei cred că o să veniți după noi.
‎Nu vreau război.
‎Am pierdut destul.
‎Nu trebuia să ne atacați în casa noastră.
‎Ascultă,
‎nu e ceva personal,
‎dar suntem singurii supereroi din oraș.
‎Avem locul ăsta sub control.
‎Dar dacă oamenii tăi se iau de noi, ‎o să le dea idei oilor.
‎- N-o să facem asta. ‎- Ar trebui să te cred pe cuvânt?
‎În numele familiei tale?
‎Nici măcar nu ești Numărul Unu.
‎Îmi pare rău, dar nu pot risca.
‎Dacă ai venit să mă implori ‎să nu fac următoarea mișcare…
‎Am venit să ți-o spun pe a mea.
‎Mâine dimineață, ‎când sosește autobuzul cu fani,
‎o să fiu pe peluza din fața casei tale
‎și te voi provoca la o luptă, ‎doar tu și eu.
‎De ce?
‎Pentru că echipa ta e bună.
‎Mai bună ca a mea, poate.
‎Dar nu cred că tu ești mai bun ca mine.
‎Am pus capăt lumii de două ori.
‎Și tu?
‎Ești doar mușchi în spandex.
‎Și pun pariu că nu vrei ca toată lumea ‎să vadă asta
‎când o să ți-o demonstrez.
‎Ce vrei, Vanya?
‎Ai ceva de care am nevoie ‎și o vreau înapoi.
‎CRIMINALITATEA E PROBLEMA ‎NOI SUNTEM SOLUȚIA
‎Face o înțelegere cu ei.
‎Mă ocup eu.
‎Ar trebui să mesteci. ‎S-ar putea să guști mâncarea.
‎N-am mâncat de zile.
‎Ce e? Pari fericit.
‎Chiar sunt. Am dormit și am fost la saună. ‎Ce-ți mai trebuie?
‎Frați care nu se cred în grajd?
‎M-am gândit ‎la mica noastră problemă cu cronologia
‎și sunt încântat să vă spun ‎că, în opinia mea profesională și expertă,
‎suntem în siguranță.
‎Super!
‎- Grozav! ‎- Da.
‎- Deci totul e bine? ‎- Oarecum.
‎Ar fi o chestie măruntă.
‎Nu e nimic ce nu putem gestiona.
‎Spune odată, Boomer!
‎Bine, Diego, uite ce e.
‎Tata nu ne-a adoptat ca bebeluși, ‎dar acei bebeluși încă existau aici.
‎Am crescut în locuri diferite, ‎cu oameni diferiți.
‎Și?
‎Unde sunt acum?
‎Sunt șanse ca fiecare dintre noi să aibă ‎o versiune identică,
‎care se plimbă pe acolo, ‎trăind vieți complet diferite.
‎- Sosii! ‎- E un cuvânt inventat.
‎Nu! Am învățat despre asta în Texas.
‎Spune-i despre psihoza paranoică!
‎Parcă spuneai că nu e o problemă.
‎Bine, dacă ești ‎în vecinătatea sosiei, o să înnebunești.
‎Dacă vă vedeți sosia…
‎- Omorâți-o! ‎- Dormiți cu ea!
‎- Evitați-o! ‎- Ce e cu voi?
‎Haide! De parcă n-ai urca ‎pe Muntele Luther.
‎Stai. Cum putem garanta ‎că nu ne întâlnim cu noi înșine?
‎Suntem supereroii din reclama Benetton,
‎născuți peste tot în lume, ‎până când tata ne-a adus aici,
‎ceea ce nu a mai făcut.
‎Probabil că sosiile ‎nu sunt în același fus orar ca noi.
‎- Adevărat. ‎- Da.
‎Vrei să îmi dai ‎moo shu?
‎Nu știu.
‎Nu e jignitor că nu s-a schimbat nimic ‎când tata nu ne-a mai adoptat?
‎- Sunt jignit. ‎- Stai!
‎- N-am spus asta, Klaus. ‎- Revin.
‎- De unde știm unde s-a schimbat? ‎- Da.
‎Bună, iubitule!
‎Fir-ar să fie!
‎Chiar te-ai întors.
‎Ți-am lipsit?
‎Păcat.
‎Nu sunt aici să stau. ‎Fac o livrare rapidă.
‎A ce?
‎A fiului nostru.
‎Diego, el e Stan.
‎Salută-l pe Stanley!
‎Salut, Stanley!
‎Stai! Ce?
‎Asta e…
‎E o glumă, nu?
‎Că băieții tăi pot înota repede? ‎Da, gluma e pe seama mea.
‎Stan a fost cu mine 12 ani.
‎E timpul să-ți faci partea. ‎Distracție plăcută!
‎Să fii cuminte!
‎Deci…
‎ai ceva de mâncare?
‎Grace!
‎Ai văzut o servietă?
‎Ce faci?
‎Venerez.
‎Sfinte Sisoe!
‎Da!
‎E sfântă.
‎Nu e frumoasă?
‎Grace, ce e asta?
‎Un miracol.
‎Nu prea înțeleg ce spune. Tu poți?
‎E doar zgomot.
‎Nu, Marcus.
‎E un mesaj de la Dumnezeu.
‎Ascultă!
‎Aud.
‎Ai grijă la maniere!
‎Ideea e că am reușit. Am salvat lumea.
‎Am oprit apocalipsa ‎și am ajuns acasă în siguranță, la cină.
‎Orice a schimbat tata,
‎în oricare cronologie ne-am afla,
‎ne descurcăm.
‎Am câștigat.
‎Da.
‎- Bine! ‎- Bine!
‎Subtitrarea: Andra Foca